3 KUUD VAREM ENDISE NÕUKOGUDE LIIDU ALADEL
- Tsau. - Tsau, tule edasi
- Lähme? - Pakin asjad kokku.
- Mis asjad? - Asjad. Ma sõidan minema!
- Kuhu? - USA -sse.
- Mida? USA -sse? - Tead minu ema peikat?
Ta elab Ameerikas. Ema kolib temaga sinna ja mina ka.
- Mida sa seal tegema hakkad? - Ei tea, aga reedel sõidame ära.
- Nalja teed jah! - See on tõsi.
- Rumal nali. - See on tõsi. Aga mis siingi teha?
- Ei suuda uskuda, et sa lähed. - Tõsijutt.
- Kas saaks paki Marlborot, aga maksaks homme? - Ei saa.
- Aga Wall Street`i? - Ma ju ütlesin, et ei saa.
- Aga teine müüja küll andis nii. - Ärge valetage, tüdrukud, pole ilus.
- Me ei valeta. Palun... - Ma ülesin ei!
- Lirva! - Mida?
- Mis sa ütlesid? - Vahet pole! Nagunii sõidan USA -sse...
Kuidas üldse juhtus nii, et võtate kätte ja lähete USA -sse?
Ema sai selle inimesega tuttavaks mingi kosjakontori kaudu.
Ta on venelane, aga elab Ameerikas.
Lihtsalt uskumatu lugu.
- Jama...saaks mina ka niimoodi. - Aga sa võid mulle USA -sse külla tulla!
Mis Ameerika ja Ameerika? Mida ta siin karjub?
- Ta sõidab sinna. - Sa valetad. Eks ju?
- Mind ei võta endaga kaasa? - Ei.
Võta ikka. Ma räägin inglise keelt ka.
- "Tere. Minu nimi on Volodja."
Lollike...
Seda suurt et...ema tahtis sulle midagi rääkida.
Anna minna.
Me siin Sergeiga oleme sellest asjast rääkinud-
ja arvame, et esialgu oleks parem, kui me temaga kahekesi läheksime.
Me sõidame Sergeiga ja sina tuled hiljem järele.
- Sa oled juba ju suur. - Mida? Jään siis üksi siia või?
Teeme siis nõnda.
Kui sulle miski ei sobi, ei pruugi sa üldse tulla.
Ainult sina ja mina, meie kahekesi...
- Jätan vaid hüvasti. Kohe tulen. - Anna minna.
No...mul on aeg minna
Jätsin sulle veidi raha. Kui kohale jõuame, saadan juurde
Varsti tuleb tädi Anna.
Isegi ei kallista mind või? Ma sõidan ju ära.
Olgu siis nii...
Nägemist.
Ema, oota, ema!
Ema! Ära mine!
- Tütreke... - Palun ära mine!
Palun ära mine, ema!
Jää minu juurde, ma ei suuda üksi!
Ära sõida!
Kui me kohe minema ei hakka...
- Ma helistan sulle! - Ema!
Ma helistan, kui kohale jõuan!
- Kes on? - Anna.
- Sõitis ära juba? - Jah.
- Pane riidesse. - Mida?
- Lähme uude korterisse. - Mis uude korterisse?
- Hakkad elama teises kohas. - Mida?
See korter on liiga suur sulle. Pane riidesse, ma ütlesin.
- Kuhugi ma ei tule! See on mu kodu. - Sa pead mind kuulama.
Lähme.
Siin see on.
Vanur, kes siin elas, suri hiljuti, need on siin tema asjad.
- Hulluks oled läind? Siin elama? - Siin hakkad sa elama.
Niikaua, kui sinu ema pole, vastutan sinu eest mina.
Siin on kõik korras. Külmkapp, aknad, soe on...
- Miks ma kodus ei võiks elada? - Keegi ei jaksa nii suure korteri eest maksta.
Mina ei jaksa maksta, sina ammugi...
- Mina pean sinu eest... - Ma ei hakka siin elama!
Kui siin ei taha elada, siis võid tänaval elada.
- Lirva! - Tänav või lastekodu...
- Terekest, LiIja. - Tere.
VOLODJA
Meie isa, kes sa oled taevas. Pühitsetud olgu sinu nimi.
Sinu riik tulgu. Sinu tahtmine sündigu.
Nii taevas, kui ka maa peal. Meie igapäevast leiba anna meile tänapäev
ja anna meile andeks meie võlad nagu meiegi andeks anname oma võlglastele
ja ära saada meid kiusatusse, vaid päästa meid ära kurjast,
sest Sinu päralt on riik ja vägi ja au igavesti. Aamen
Väga tubli.
Saaksid ka paremini...
Ikka veel siin? Arvasin, et juba Ameerikas.
Kontrolltöö tegid suurepäraselt.
- Sind ootab suur tulevik. - Mida?
Ma tegin nalja.
Keri kuradile, lirva! "Suur tulevik" ootab mind küll!
Tere!
Kuhu te lähete?
- Mind võtate ka kaasa? - Ei.
- Kui võtate, annan teile liimi. - Näita.
Need on Nike`d või? Ehtsad?
Tõuse mu päike...
Vaata, mis rohtusid ma kõik leidsin.
- Kuskohalt leidsite? - Vetsust.
- Minu omad need pole. - Kelle siis?
- Vanuri, kes siin elas. - Näita!
Anna siia!
Mida te teete? Lapsed ei tohi juua!
Vaadake, mis ma leidsin!
- Mängime sõda! - Pane sellele üks rinda.
Taat oli vist mingi sõjakangelane.
- Sõjakangelased! - Au tuleb anda!
- VoIodja, istu maha. - Rahune!
Mis kisa siin käib? Olge tasem.
Tulge edasi. Meil on siin köharohtu. Võtke ka.
- Mul pole köha. - See aitab ikka, tulge edasi.
Kui te vait ei jää, kutsun politsei.. Ja sinu tädile helistan.
Aitab juba, hei, aitab!
- Tahad kustutan tule ära. - Sa oled veel liiga noor. Jäta.
Rahune maha, sa oled liiga noor. Otsi mõni endavanune plika omale.
- Lõpeta ära! - Mine minema.
Mis siin sünnib?
Mul on siin hea. HuII oled või?
Välja siit!
Tatikad!
Kähku välja siit!
Välja!
Ära puutu mind!
Ah, mine sa ka... Aga pea meeles, et siin määran mina.
Ja vaata ette, muidu läheb veel hullemini
Välja siit!
Kuradi kollanokad!
VoIodja!
Mis sa teed?
- Lihtsalt istun... - Roni maha, see on ohtlik.
- Ma lihtsalt istun. - Tule maha, palun.
- Tule maha! - Ma ei taha.
- Tule maha! - Ei tule.
- Roni maha! - No ok, hüva on...
Hei, sõita ei taha või?
- Ei. - Sada krooni saad.
- Keri minema! - 200.
- Käi kuradile! - Ega sa nüüd nii ilus ka ei ole...
- Tõmba uttu, värdjas! - Küsida ju ikka võib...?
Peab kähku siit pasa-august jalga laskma. Ükskõik, mis muud, aga mitte see...
- Head ööd. - Lähed sa koju?
- Olen väsinud, lähen koju. - Võin ma ööseks sinu poole tulla?
- Ei. - Aga miks? Väljas on ju nii külm.
Koju ma minna ei saa. Mind aeti sealt välja.
Isa läks segi. Ei teagi, miks.
Palun sind... LiIja.
Ma võin põrandal ka magada.
Võid diivanil ka magada. Ainult ära sa midagi ürita, muidu viskan välja.
Tead, millest ma praegu mõtlen?
Et me oleme sinuga nagu päris pere. Istume söögilauas...
mina tulen töölt, aga sina küpsetad leiba.
LiIja? Aga mis sa arvad, kui ma oleksin paar aastat vanem...
Jäta järele...
Ma mõtlen tõsiselt.
Jäta järgi, see on rumal...
Tead mida? Ma kavatsesin alla hüpata.
- Tõesti? - Jah.
- Miks siis? - Kogu selle pasa pärast...
Ma ei taha rohkem elada.
Tahad küll.
Kindlasti tahad.
Sa päästsid mu elu. Nüüd pean mina sinu oma päästma.
Pakk WaII Street`i.
27.-, palun.
Võtan vaid chipsid ja suitsud.
Mahl pange siis tagasi.
Tule tagasi!
Sinule täna kirju polnud. Ema on sind vist ära unustanud.
Ei, ma tahan siia istuda!
Ainult paar minutit sõita...
Ma saaks aru, kui mingid noored kutid, aga need on ju vanamehed...
Selle eest käib se kähku. Üks, kaks ja valmis.
Pärast saad raha ja võid omale kasvõi kleidi osta.
Mitte mingil juhul. See on nii õudne.
Lähme!
- Kuidas oli? - Täitsa normaalne.
Külm on. Räägi juba kiiremini.
Anna olla. Lähme juba koju.
- Kes on? - Natasha.
- TuIin sulle raha ära tooma. - Mul pole seda vaja.
Olgu siis pealegi... Tsau.
Natasha!
- Tere. - Tere.
- Võid sa mulle seletada, mis toimub? - Lähme sinnapoole, ma seletan.
No mis värk siis on, mis juhtus?
Mu isa leidis raha üles...
Ma arvasin, et sul pole vahet...
Millel pole vahet?
Sul ju vanemaid pole. Õigemini, ema on USA-s.
Millel pole minu jaoks mingit vahet?
Ma ütlesin isale, et see on sinu raha.
- Et sina tegid "seda", mida mina. - Sa ütlesid, et mina tegin "seda"?
Jah, no saa nüüd aru, isa oleks mind lihtsalt maha löönud.
- Sa oled lihtsalt hull! - Mis vahet sul on?
- Nagunii sa lähed ära USA -sse.. - Ma pidasin sind enda sõbraks.
- Sina aga räägid minust nii ... - Natasha.
Lähme...TuIe nüüd.
Mul pole vaja su raha.
Jäta oma raha endale, litsike!
LILJA
Kutid, pidu panna ei taha?
See on ju meie väike litsike! Litsike! Mis teed siin?
Keri põrgu, rott!
Lapsele tahad ennast müüa või?
- Sülita selle peale. Lähme. - Ma niigi sülitan...
Litsike on siin või? Tule siia!
- Kuidas äri läheb? - Väikemees on su uus klient või?
- Kõik. Lähme. - Ma pole lõpetand.
Ta on veel loll ka, ei saa...
- Lähme nüüd minema. - Kohe kirjutan lõpuni, siis.
Kao meie hoovist minema, ei taha sind siin näha.
LILJA 4-EVER
Valmis sai. Nüüd võime minna...
Fuck you!
Kuhu sa lähed?
Sina sitakott, Lõikan sul kõri läbi, lits.
- Täna sooja sööki ei saa. - Miks?
- Käisid EE mehed ja võtsid voolu ära. - Mida?
Kurat...
Anna!
- Seal pole kedagi. Su tädi kolis ära. - Kolis ära?
Jah. Küll sa oled suureks kasvanud.
- Tundsin sind juba väikesest peast. - Mida? Kuhu ta kolis?
Tee lahti, ma tean, et sa seal oled.
No ja kuidas on? Hea on siin elada või?
Olen vana ja haige naine. Mul on vaja mugavat kodu.
Saad aru?
- Emaga oled rääkind või? - Ei.
- Ta pole ei kirjutanud ega helistanud? - Ei kumbagi.
Lase mul rahulikult telekat vaadata.
- Mul ei ole raha. - Mul ka ei ole.
Elekter võeti ka ära ja mul pole midagi süüa.
- Mine siis tööle. - Kuidas? Ma käin ju koolis.
No siis tee, nagu su ema tegi.
Mine linna ja teeni oma jalgevahega. Jäta mu hing rahule.
Pane uks kinni!
- Tead mida? - Mida?
Ma lugesin ühest ajakirjast,
kuulsuste sünnipäevadest. Ma olen sündinud samal päeval Britney Spears`ga.
- Töesti või? - Meil on neli aastat vahet.
- Aga kuupäev on sama? - Jah.
Aga kui teid oleks sünnitusmajas segi aetud, siis päris Britney oleksid sina.
Sünniaastad on ju erinevad ja pealegi elab ta USA -s.
Aga mõtle, kui kihvt see oleks...
Seda küll...
- Tead millal minu sünnipäev on? - Ei.
- Täna. - Tõesti?
- Nalja teed või? - Ei.
- Palju õnne! - Aitäh.
Kingitusi ka said või?
Teen sulle kindlasti väga hea kingi.
Luban seda. Aga mitte täna.
Ma ei teadnud, et sul sünna on ja raha mul ka ei ole...
- Aga kingi saad ikkagi. - Pole vaja.
Kindlasti saad kingi.
- Lähed täna kooli? - Ei. Aga sina?
Ei.
- Mis tegema hakkad? - Pesu on vaja pesta.
Pole enam puhtaid riideid selga panna.
Mul pole vist pesupulbrit. Ah, ma ei tea.
Vaata...
- Proovime? - Pole vaja!
- Vot neid proovime. -VoIodja, ei tohi...
Pane tagasi. Ära näpi neid.
Korista see ära!
Lõpeta!
Neelasid alla või?
VoIodja, neelasid alla või?
Mis sul on?
Mis sinuga on?
Püsi ärkvel! VoIodja!
Ära sure! Palun!
Suudlus!?
Ma olin vist taevas...
- Minust on saanud ingel. - Kao siit minema, tõbras!
- Kao minema siit! - Anna andeks...
Idioot! Kao minema!
- Mine ära! - Anna andeks...
MÜÜGIKS
- Soovite osta midagi? - Siit pole ju midagi osta.
Tere...
Ikka oled kuri mu peale?
Anna andeks, see ei kordu enam.
Kuidas läheb?
Oled midagi ära ka müünud või?
Mitte midagi. Kuradi rämps on!
Veelkord nii teed, siis tapan sind päriselt ära.
- Lähme Pentagoni? - Pentagoni?
- Allveelaevade baasi. - Ma tean. Mis me seal teeme?
Mul on seal liimi.
- Ma elan seal. - Sa elad seal?
Siis, kui mind kodust välja aetakse.
Mu isa töötas siin. Ta oli sõjaväelane.
Mu ema töötas ka siin.
- Siin köögis mu ema töötaski. - Ta valmistas siin süüa?
Aga su isa?
Ta oli sõjaväelane, ei tulnud siia kauaks...
Tahtis mu emaga ainult "magada".
Siis jäi ema rasedaks ja isa sõitis Moskvasse.
Isa kirjutas, aga ema ei vastanud talle. Ma pole teda kunagi näinud.
Lähme, mul on külm.
" Sm. Breznevi kõne"
''Keskkomitee seltsimehed, kallid deIegaadid...''
''Seltsimehed. 50 aasta eest toimunud ajaloolised...''
''Kauakestvad ja meeletud ovatsioonid. Kõik seisavad püsti''
Siin ma elangi. See on minu tuba.
Vaata, mul on liimi.
Võta.
Külm on...
Me võiksime onni ehitada.
Mis onni?
Et sooja saada.
Nüüd on väheke soojem.
Justkui kirstus.
Teeskleme, et me oleme surnud.
Tänan, ei.
Mis sa arvad juhtuvat, kui keegi ära sureb?
Pääseb siis paradiisi? JumaI, Jeesus ja kõik muu?
Ah ei tea...
Mina küll usun. Usun, et inimesest saab taevas ingel.
Saaks päev läbi kossu mängida ja palju punkte visata.
Ja oIIa miIjoneid kordi parem, kui MichaeI Jordan.
Loll jutt...
Seal saaks muudki teha.
Paradiisis võib kõike teha...
Tantsida, mängida arvutimänge, käia pidudel...
Rumalus. Ma ei sure, ma sõidan Ameerikasse.
Aga mina mängiksin kossu...
- Jäta juba. - Mis sa teed?
- Mul on paha - Kuhu sa lähed?
Jäta järgi.
Ma ei taha rohkem siin olla, ära on tüüdanud.
KUTSE SOTSIAALOSAKONDA
Pärast ema ärasõitu pole sul temaga mingit sidet olnud?
- Ei. - Ta pole sulle helistanud?
Meil pole telefoni, ma ei tea.
- Kirjutanud ka ei ole? - Ei.
Me saime temalt kirja. Tead sellest midagi?
En. Aga mis siis?
Kirjas ta kirjutab, et...
Õiguslikult pole see muidugi siduv.
Ja niimoodi üldiselt muidugi ei tehta.
Aga ta kirjutab, et ta loobub oma vanemlikest õigustest.
See tähendab, et ta ei soovi enam sinu hooldaja olla.
Mis hooldaja? Millest te räägite?
Mul on muidugi väga kahju, aga siin ta kirjutab, et...
Võin sulle siit ette lugeda.
''Lilja oli kogu aeg soovimatu laps''
''ja seepärast ma loobungi oma vanemlikest õigustest.''
''Ja edaspidi tegelegu temaga sotsiaalhoolekande-osakond.''
See kõik on õudne, ma saan aru...
See on õudne.
Ja suitsu, palun.
Kokku on 160,40.
Aitäh.
- Pane silmad kinni. - Mida?
Pane silmad kinni.
- Miks? - Sest ma palun.
- Mida sa kavatsed teha? - Ei midagi erilist.
No mida sa teha tahad? Lüüa mind või?
- Ilma lollusteta. Pane silmad kinni. - Lubad?
LiIja, kuhu nüüd?
Ära tee silmi lahti... Aga nüüd võid vaadata.
- Võta. Sinu sünnipäevakingitus. - See on mulle?
- Võta. - Mulle? Valetad...
- Petad. - Ei.
- Mulle? Kindel? - Jah.
- Aitäh. - Ma ju lubasin.
Mulle pole mitte keegi mitte kunagi midagi säärast kinkinud.
- Aga kuskohalt sa raha said? - Tänavalt leidsin.
- Tõesti või? - Mis vahet. Ema saatis.
See on mulle! Mulle!
Proovi see minult kätte saada.
Tere.
- Kuidas läheb? - Tõmba uttu!
Mis juhtus?
Sa külmud ju ära.
- Kus sa elad? Las ma viin sind ära. - Tõmba uttu!
Ära karda, midagi ma sulle ei tee. Lihtsalt koju viin.
Ei tohi siin niimoodi öösel kõndida, see on ju ohtlik kant.
Ära karda, midagi sinuga ei juhtu.
Ma olen normaalne kutt.
Minu nimi on Andrei.
Mina olen LiIja.
Väga meeldiv.
- Võta. - Aitäh.
Mida sa tegid sellisel kella-ajal nii kuritegelikus kohas?
- Pole tähtis. - Pole, siis pole...
- Kui vana sa oIed? - 16.
Siis oled juba suur, aga ikkagi on ohtlik.
Ei soovita sul siin hulkuda.
Nüüd ronid minu juurde voodisse, jah?
Mida sa räägid? Ma ei kavatsegi sinuga magada.
Miks sa siis mind koju tõid?
- Lihtsalt niisama. - Pead mind lollikeseks?
Ei pea. Lihtsalt tahtsin head teha.
Nägin sind ja tahtsin aidata.
Sa pead mind mingiks väärakaks või?
Mingiks väärakaks ma sind ei pea.
Oled isegi väga kenakene.
Ma ei kavatse sinuga magada.
Ega ma sellepärast sind...
Selge. Anna andeks. Suur tänu, et mind ära tõid.
Hoia ennast...
Oota!
Oota...
Ma siin mõtlesin... Saaks äkki kunagi kokku?
Lihtsalt kokku...
Teeks midagi. Läheks kinno. Ilma igasugu rumalusteta.
Ilma rumalusteta?
Jah. Ära ainult arva...
Hea küll.
Tore on.
Tere.
Mida sina siin teed? Mida kuradit? Sa ehmatasid mind.
- Anna andeks. - Mis sa siin teed?
Anna andeks, ma ei tahtnud sind ehmatada.
Kas ma... võiksin sinu pool ööbida?
Olgu pealegi.
Anna andeks, ma ei tahtnud sind ehmatada.
Ta tahab lihtsalt sinuga magada.
Ei taha.
Muidugi tahab.
Ei taha. Ta on hea.
Mina nii ei arva.
- Sa oled lihtsalt kade. - Üldsegi mitte.
- Armukade oled - Ei ole.
- Kindlasti oIed. - Ei ole.
Ta tahab lihtsalt sinuga magada.
Ema!
Ei!
Kurat!
- Soovid veel midagi? - Jah.
- Kooki või jäätist? - Jäätist.
Jäätist? Kohe saab.
- Palun. - Tänan.
Täielik pask!
Nüüd ma saan küll aru, miks ema siit ära sõitis.
Siin ei ole midagi teha.
- Sõidame Rootsi? - Mida?
Korjame asjad kokku ja lähme. Kohe praegu. Ei usu mind?
- Sa teed nalja. - Muidugi. Mitte kohe, vaid järgmine nädal.
Elan ja töötan Rootsis. Siia tulin ainult puhkama.
Sõidan nädala pärast. Võid tulla koos minuga.
Leian sulle elamise ja töökoha.
See oleks vahva. Kas sa pole kunagi tahtnud siit jalga lasta?
See riik on täielik pask, siin pole ju midagi teha.
Rootsi on paradiis sellega võrreldes. Seal võib niimoodi elada...
Inimesed... isegi inimesed on seal teistsugused.
Nad on head, mitte nagu siin.
Seal sa teeniksid normaalselt.
Ühe kuuga võid teenida seal samapalju, kui arst siin aastaga.
- Võimatu! - Ja kuidas veel võimalik.
Aga siin? Inimesed on lihtsalt hulluks minemas.
Tead, mis mu onupoeg tegi?
Müüs oma neeru maha, sest tal polnud raha.
Kas sa tahaksid oma neeru maha müüa?
Sa ei ole sellist elu väärt.
- Mis palliga juhtus? - Isa tegi katki.
- Tegi katki? - Tegi katki.
- Miks? - Kääridega.
- Miks? - Ei tea. Segi läks.
Aga ma parandan ära...
Tehke lahti! PoIitsei!
Tõesti ikka politsei?
Tee lahti, muidu lööme ukse maha!
- Terekest! Kuidas läheb? - Mis teil vaja on?
- Tule siia! - Mida te tahate?
- Kaduge minema! - Seisa!
Ma sülitan nende peale. Nad on värdjad.
Nagunii tõmban varsti siit minema.
Liimi tahad?
- Tead mida? - Ei.
Ma korraldan sulle Rootsis töökoha.
Ma luban seda. Ma ei taha sind siia üksi jätta.
Ma räägin Andreiga.
See on hea, et sa koos minuga Rootsi tuled.
Meil saab olema suur-suur korter, hästi suure vannitoaga.
Kõik, mida sa soovid.
Tahan sinult ühte asja paluda.
Mul on üks sõber ja ma tahaks sinult paluda...
Pärast... Hiljem räägime sellest.
Hiljem...
- Lollike. - Mina või?
- Sa oled lollike. - Mina olen lollike?
- Oled jah. - Siis kao minema siit.
- Miks ma siis lollike olen? - See kutt ainult lollitab sind.
- Lollitab mind? - Ja kuidas veel lollitab.
- Üldsegi mitte! - Kindasti kohe.
Ja mismoodi siis?
Räägib igasugu Rootsi värkidest, ise aga tahab ainult magada sinuga.
- Tegelikult ei ole seal mingit tööd. - Muidugi on!
Luban sind ka Rootsi tööle sokutada. Ma räägin Andreiga sellest.
Sa polegi veel rääkinud?
- Unustasin. - Sa ju lubasid rääkida.
Anna andeks, et ma unustasin! Luban, et räägin temaga.
- Tegelesite millegi muuga jah? - Lõpeta ära. Ma räägin temaga.
- Mis töö see on? - Seotud mingite juurviljadega..
- Juurviljadega? - Midagi seoses nende korjamisega...
Korjamisega? TaIveI? Juurviljad talvel ei kasva.
Mida sa ka tead? Võib-olla Rootsis on soojem.
- Tead vähemalt, kus Rootsi asub? - Umbes.
- Kus siis? - Ega ma täpselt ka ei tea-
kusagil seal EU-s, või mis selle nimi oligi...
- Aga ise sa tead midagi või?
- Sa oled lihtsalt armukade. - Tema peale. Ei ole.
- Oled küll. - Ei ole!
- Muidugi oled. - Ei...
- Jah. - Ei.
Üldse ei ole.
- See on mulle? - KeIIele siis veel?
- Mis see on? - Tee lahti, siis näed.
Pass?
- Vaata viimast lehekülge. - Mis seal on?
Nüüd on su nimi Katja.
- Miks? - Et piiril probleeme ei tekiks.
Sa ei ole ju veel 18-aastane.
Et liigseid küsimusi ei esitataks.
Muideks, helistasin oma ülemusele.
Ta ütles, et juba esmaspäevast võid tööle asuda.
- Esmaspäevast? - Jah.
Ära sõidame pühapäeval.
Mul on sulle üks palve.
Kas saaks veel ühele inimesele tööd leida?
Ma isegi ei tea kohe.
See on üks mu väga lähedane sõber.
Ma ei taha, et ta üksi siia jääb.
Ma muidugi küsin järele.
Midagi võimatut ei tohiks selles olla.
Sa oled nii hea.
- HaIoo? - Natasha? LiIja siin.
Ma sõidan oma kutiga Rootsi.
Aga sina jää siia urkasse, vot nii on lood, sõbrake.
Sõidame praegu tunnelis, side võib katkeda...
Räägin oma kuti moblaga.
VoIodja! Palun sind!
Tsauki, kartuli-mutt.
- Tere. - Tere.
Istu peale.
VoIodja!
- Kuhu sa lähed? - Ma pean temaga hüvasti jätma.
Meil on vähe aega...
Kuule, tekkis väike probleem.
Vanaema jäi haigeks ja ma pean enne ärasõitu teda vaatama minema.
- Me ei lähegi siis Rootsi või? - Lendad üksi, ma tulen hiljem järgi.
Anna andeks, aga ta on ikkagi vanaema. Võib-olla ma ei näe teda enam kunagi.
- Ma lendan siis üksi? - Jah.
Ma rääkisin ülemusega, ta tuleb vastu, viib sind elukohta ja aitab.
- Sul on aeg minna. - Jah.
- Kas me kohtume varsti? - Ma ju ütlesin, paari päeva pärast.
- Tõesti? - Tõesti.
- Sul on aeg... - Nägudeni.
Tõuse üles! Tõuse!
Vedeleb siin...
Jekatarina Menjova. Katja.
19. juuni 1982.
Aitäh.
Katarina? Minu nimi on Witek.
- Pass. - Pass?
Homseni.
Hommikust.
Aidake mind!
Mis sa karjud siin?
Löön sind maha, kui ära joosta üritad.
Ja kui sa politseisse lähed
saadavad nad sind koju tagasi.
Minu sõbrad ootavad sind seal ja siis me tapame sind ära.
Saad aru?
Kõik on hästi...
- Kuhu me läheme? - Tööle.
Tööle.
- Aga Andrei? - Ei mingit Andreid.
- Andrei tuIeb või? - Ei.
- Mida? - Pole midagi...
- Tere. - Tere.
TuIe sisse.
Üks tund.
Tahad jope ära võtta?
Las ma aitan.
Palun...
Kas sa võiksid ainult mu kätt hoida?
Aitäh.
Vaid päästa meid ära kurjast
sest Sinu päralt on riik ja vägi ja au igavesti. Aamen
Ma tahan nukku...
pliiatseid, et joonistada ja roosat koolikotti.
Tere.
Anna andeks...
- Anna andeks, et sind hülgasin. - Pole midagi.
- Igatsen sinu järele. - Mina ka.
Sa oled mu ainus sõber.
- PaII? On see terve? - Jah.
- Kuidas sul seal läheb? - Hästi.
Päevad läbi mängin kossu.
- Mängime natuke? - Ei.
- Muideks, häid jõule! - Praegu on jõulud?
- Jah. - Ma ei teadnudki.
- Mul on sulle kingitus. - Tõesti?
- Jah. - Milline?
- Lähme. - Mida? Kuhu?
Vaata.
Mis see on?
See ongi minu kingitus sulle.
- Milline? - Kõik see. Kogu maailm.
Majad, autod, tänavad, tuuI... Kõik see on sinu.
Võid teha kõike, mida soovid.
Anna andeks, aga minu meelest ei ole see väga hea kingitus.
Siin on tuuline...
Udune ja külm...
Pole see maailm nii hea midagi.
Vot ma hüppan ja lendan...
Ei, ei tohi.
Miks ei tohi? Mina ise otsustan.
Mul on siiber sellest kõigest. Ka siin on elu täielik pask.
- Ei oIe. - On küll. Pask.
- Ei oIe. - On küll.
Aga see elu on ainus, mis sul on.
Aga sellist elu pole mulle vaja. Mind ei huvita selline elu.
Vaata mind.
Tapsin ennast ja olen taevas. Ja siin on suurepärane.
Aga veidike ma kahetsen ka, oleks veel natuke elada tahtnud.
Surnud saab olla terve igaviku, elu kestab aga vaid hetke.
- Ma ei ole veel lõpetanud. - Lõpetanud?
Mäletad, kui me sinuga pingil istusime
ja sa kraapisid sinna ''LILJA 4-EVER''?
Ja neid idioote, kes meile pähe sülitasid?
Ütlesin sulle, et lähme minema
aga sa vastasid, et pole veel lõpetanud.
Et sa tahad lõpuni kirjutada. Mäletad?
Praegu on sama lugu.
Kõik sülitavad sinu peale, aga sa ei ole veel valmis.
Hüppa, kui tahad. See ei ole ohtlik. Ma püüan sind kinni.
Aga siis sa kaotad. Ja need tatistavad idioodid võidavad.
Sa näed väga vilets välja. Mine pane mingit meiki peale.
Mida sa teed seal? Tule välja!
Välja!
Hei, kallis. Tulid juba koolist?
Koju ka midagi teha anti?
Kuidas koolis läks?
Kuidas ma sind küll vihkan.
Istu vaikselt, ära kobise ja loe oma õpikut.
Sa arvad, et ma olen sinu omand?
Ma ei ole sinu omand.
Sa arvad, et võid mind osta?
Ei või.
Sa ei saa osta ei mu südant ega mu hinge.
Seisa! Jää seisma, kurat!
Ema...
Tere...
Vaene laps...
Mul on sinu jaoks üllatus.
Pole mulle mingeid üllatusi vaja.
- Uks on lahti. - Mida?
Ta unustas selle lukku keerata, kui ära läks. Uks on lahti.
TuIe. Tõuse üles.
- Jõudu pole... - Lähme.
- Ma tahan ainult magada. - Uks on lahti.
Näed nüüd? Ta unustas selle lukku panna.
Mine!
Kuhu mul minna on?
LiIja, oota! Ärä hüppa!
Ärä hüppa! Ärä tee seda!
Ei, LiIja! Ma palun sind!
LiIja! Ei!
Tüdruk, umbes 16-aastane. Tõenäoliselt alla kukkunud.
Üks, kaks, kolm...
Rasked sisemised vigastused. Jõuame viie minuti pärast.
Tohib sind katsuda? OIed sa ikka päris?
Sa oled päris!
Kuhugi ma ei lähe. Talvel saaki ei koristata. Tahad mind lolliks teha!
Tsauki!
Teil kukkusid kartulid laiali. Lubage ma aitan teid.
Film on pühendatud miljonitele seksi-kaubanduse ohvritest lastele.
Tõlkis: hessus 30. 06. 2003 subclub.future.ee